VÄLKOMMEN TILL
32561 INV.
Man kan inte hjälpa alla,
men alla kan hjälpa nån.
Du, älskling?
- Vill du festa? - Doug, det är vardag.
Men om du frågar Doug Varney
skulle han kalla såna talesätt för skitsnack ur lyckokakor.
Ethan?
Dags att gå upp. Ethan?
Hörru.
Herregud.
KAKOR & grädde.
Herregud.
Jag gillar hans påhittighet,
men vi kanske inte borde ha kakor hemma längre.
Det är viktigt att han lär sig att om han uppför sig
så får han godsakerna som vi lovar honom.
Om vi tar bort kakorna blir det bara tomma löften.
- Han är ingen hund. - Ursäkta mig.
Han är en tolvårig pojke.
Visste du att han har målat sina fönster svarta?
- Visste du det? - Ja. Han frågade mig först.
Ser du inget fel i att han bor i en svart låda?
Vi måste fortsätta stötta honom
även när han intresserar sig för andra saker än vi.
Om man tar så där många vitaminer på en gång har det ingen effekt.
Pappa håller inte med.
Han är ingen läkare.
Det är inte du heller, raring.
Jag åker gärna bort från Hollywood när jag är mellan jobb,
och har därför ett ställe i Woodbury.
Flammande hjul.
När man kommit över ljusstöparna och karamellbutikerna
är det ett riktigt fint ställe att bo på.
Ett sånt ställe där det inte sker så stora förändringar.
Därför är den här dagen speciell.
Doug hade gjort sitt på Bishop's apotek
där han arbetat åt sin svärfar
och lärt sig allt om att sköta ett litet företag.
Efter att ha skjutit upp det i åratal
skulle Walter Bishop äntligen gå i pension och överlåta apoteket till Doug.
Hej!
Adjöss, Bishop's. Tjena, Varney's.
Vad... Okej.
- Det har nog blivit nåt fel här... - Nej.
Nu när vi har köpt stället av dig tänkte jag att vi kunde...
- Okej. - ...ändra det.
- Nu tar vi det en gång för alla. - Okej.
Folk känner till Bishop's.
Woodbury har länge litat på det namnet.
De vet att de kan räkna med att vi alltid gör rätt,
och att vi är noggranna och pålitliga.
Skulle du byta namn till Varney's eller nåt?
Varney's?
Doug hade med åren blivit duktig på att dölja sin besvikelse,
men det betydde inte att det inte sved.
Apoteket var officiellt hans, men inget annat skulle förändras.
Men tvärtemot vad man kan tro,
tyckte Doug mycket om att vara apotekare.
Att omsorgsfullt räkna mediciner och expediera recept
var nåt han var bra på.
Jag såg det varje gång jag var där.
Men jag såg också att han ville nåt mer,
och även om han aldrig hade kunnat uttrycka det med ord
kan det ha berott på att han var en man
som hade lösningar åt alla förutom sig själv.
Rådfrågning!
Rådfrågning! Han har...
Jag hörde dig första gången. Tack, Janet.
Som stans enda apotekare visste Doug en del om folk,
men han var alltid proffsig och dömde aldrig någon.
Kunderna lyssnade på honom, som Donald Zucker, till exempel.
Donald hade kämpat med vikten i hela sitt liv.
Doug gav honom Lipitor och några kostråd,
men Donald hade aldrig varit så bra på att lyssna.
Amoxicillin, Zoloft, Metformin, Setroi.
Doug fanns där med det de behövde.
Kaye Tashman var en kärleksfull mor,
men eftersom kärleken ibland inte är tillräcklig
fanns Doug där med Xanor.
Och Tegreto, åt Susan D'Francesco, eftersom hon var bipolär.
Åt Brian Malioy hade han Champix i kampen mot nikotinberoendet.
Men en av biverkningarna var ju förstoppning, så...
Lavemang.
Och Lysodren åt stackars Kathleen Bergman,
för ibland kommer cancern tillbaka.
Och Valtrex åt brevbäraren Arnold Morello
för att behandla hans nyligen utblommade genitalherpes,
som han definitivt inte fick från sin fru.
Det ordnar sig.
Det är bara... komplicerat. Jag har aldrig varit i Atlantic City förut.
Var noggrann med medicinen, bara.
Du mår snart bättre.
- Okej_ - Kämpa på.
Fina shorts. Supersnygga.
Vad går den där killen på?
- Det är konfidentiellt. - Jag vet vad det är.
Antidepressiva, va?
Postarbetare, nära ett sammanbrott, sekunder ifrån att göra så här.
Titta på allt blod!
Okej.
Men vänta, han har sparat en åt sig själv.
Gör mig en tjänst. Stick inte iväg.
Det kommer en ny leverans till dig snart.
Vad bra att du tog upp det,
för det skulle jag ha glömt och det är mitt fel.
- Jag sa ju att jag kunde jobba till sent... - Ja.
...men min polare Rio fick biljetter till Widespread ikväll.
Lägg av. Helt sjukt, jag vet. Så jag måste dra rätt tidigt.
Okej.
Tar du hand om leveranserna innan du går?
- Visst. Du har mitt ord. - Okej.
Hej, älskling! Ja, jag blir sen. Ja. Noah. Det gör inget.
Ät middag utan mig. Jag köper nåt. Ja.
Nåt nyttigt. Vi ses sen. Hej då.
Roberts, Roberts.
Pundare.
Jag hatar rika människor.
Hej!
Ja?
Du måste vara... mrs Roberts?
Kom in. Det är lite kyligt här ute.
Okej.
Trevligt ställe.
Det är som sagt lite kyligt.
Du ska få dina varor, så ska jag gå sen.
Du tror att jag är en pundare, va?
Jag har inte att göra med hur folk blev sjuka.
Jag ska bara hjälpa dem må bättre.
Vad klatschigt.
Det verkar som om
det blev nåt fel med försäkringsbolaget och...
Ingen fara. Vad blir jag skyldig?
215 dollar, plus åtta dollar för hemleveransen.
Men det struntar vi i.
Vad snällt.
Blir din chef arg?
Jag är min egen chef.
Det är jag som är apotekaren.
Du är Bishop.
Varney. Douglas Varney heter jag.
Nej, det står ju "Bishop" på allt.
Vill du betala med kontanter eller med check?
Jag hämtar.
Har du funderat på att kalla det "Varney's"?
Snäll vovve.
Jag lät göra det före bröllopet. Vad tycker du?
- Om porträttet? - Ja.
Det är fint.
Jack insisterade.
De gjorde till och med hans axlar bredare.
- Han är säkert en toppenkille. - Han tycker det, i alla fall.
Jag har dubbelkollat räkningen och den verkar stämma, så...
Det är pinsamt, men jag har visst bara 20 dollar i kontanter.
Den enda i hushållet som har ett checkhäfte är min man.
Han är fortfarande i stan.
Okej, men...
Nej, jag vet vad du tänker.
Jag bor i det här huset och har en Merca för 70000 dollar på uppfarten,
men inte ens nog med kontanter för att beställa en pizza, så hur skulle jag...
Jag vet, det är så du menar.
Jag skulle säga: "Inga problem."
Du kan komma förbi apoteket och betala resten när du kan.
Men jag måste så klart ta bilen i pant.
Du är tydligen en sån där genuint snäll kille.
Jag antar det.
Du är så ärlig och gullig.
De flesta tjejer gillar inte sånt.
Flickor gör inte det, men kvinnor gör det.
Okej, då ska jag komma iväg och du... Kom förbi butiken, bara.
Vet du var den ligger?
Ja, för det...
Adressen står där, så god kväll och tack.
Hej.
Förlåt att jag är sen.
Leveranserna var i oordning och jag kände inte till adresserna.
- Noah skrev inte ens upp dem. - Ethans skola ringde idag.
Okej. Vad var problemet?
Rektorn med dubbelnamn ville inte säga det på telefon.
Vi måste dit så snart som möjligt för att ha ett möte.
Han målade ju sina fönster svarta. Varför är du så förvånad?
Gå upp och prata med honom, är du snäll.
Hallå!
Hej.
Hur var det i skolan idag?
Vill du följa med oss ut på en tur i helgen?
- Skulle inte tro det. - Kom igen.
Öppna vägar, solen i ansiktet och vinden i håret.
Det blir roligt.
Funderar du på det?
Doug ville öppna dörren och prata med Ethan, men vad skulle han såga?
Jag menar, jag vet en del om träning.
Helgturer på cykel är inte alls kul.
Kom igen, älskling! Nu tar vi backen!
Det suger.
Snart efter att Ethan föddes
upptäckte Kara att cykling var ett perfekt sätt att bli av med extravikten
och Doug var med på noterna.
Han såg cyklingen som ett sätt för dem att göra nåt som en ung familj
och ett tag var det roligt.
För Kara gick cyklingen från hobby till ett yrke,
när hon startade sin spinning på shoppingcentret i Glen Rock.
Kom igen! Kämpa! Keso är till för frukost, inte lår!
Flammande hjul.
Det ledde henne också till seger i Tour de Woodbury.
Hon har vunnit fem av de sex senaste tävlingarna.
Det har blivit en hörnsten i Karas år.
Och en förbannelse för Doug.
- Och jag sa: "Armstrong?" - Precis.
"Jag är mer hårdnackad."
Doug, du klarade det.
Varsågod, Dougie. Du kan reglerna. Sisten betalar.
Vi väntade på dig i 45 minuter.
Jag trodde att vi skulle äta tillsammans.
Det blir snart mörkt.
- Var försiktig. - Okej.
Okej.
- Tack, älskling. - Japp. Ses hemma.
Doug?
Hej, mrs...
Elizabeth.
Just det.
Har du funderat på att läsa till läkare?
Ja. Jag skulle det, men allt ändrades när Kara blev med barn.
Vi gifte oss och det här kändes som det logiska valet,
särskilt med tanke på att Karas far ägde apoteket.
Det är han som är Bishop.
Han är definitivt Bishop.
Han är Bishop.
Och det här, då? Cyklingen?
Gör du det på grund av de coola kläderna?
Ja, precis. Nej, mest för att min fru förväntar sig det.
Även om jag inte delar intresset
är det bra att träna kondition tre gånger i...
Doug, får jag fråga dig nåt?
Visst.
Gör du allt din fru säger åt dig att göra?
Ursäkta mig.
Ja? Nej, jag är kvar här. Jag har varit här i två jävla timmar.
Det är du som är... hånfull. Jo... Jag...
Nej, låt bli. Låt bli att komma då, för helvete!
Förlåt.
Jag borde inte säga nåt
för du ser ut att kunna bli en bra kund,
men de där pillren i orangea flaskor
är inte alltid lösningen på folks problem.
Säg till när du hittar lösningen.
Jag kan inte med ord uttrycka min uppskattning.
Jo, då.
- Jag uppskattar det. - Jag sa ju det.
Jag är på kanelen.
- Det här var roligt. - Ja.
- Att bara sitta och prata. - Ja.
Allvarligt, Doug, det här är nog mitt första riktiga samtal på månader.
Jag är ju en genuint snäll kille.
Och jag är en snäll tjej.
- Tvillingsjälar. - Ja.
Tvillingsjälarna gjorde ett sista stopp innan de gav sig av hemåt.
Kom igen nu.
Äktenskapsbrott?
Lägg av. Spara din predikan till kyrkan.
Du skulle också ändra åsikt efter att ha satt dina ballar i en kvinna som Elizabeth.
Mitt huvud exploderar!
- Jag kommer! - Ja!
Jag...
Så...
Vad händer nu?
Jag vet inte riktigt. Det här är inget jag brukar göra.
Nej, just det.
Du får väl gå in till din fru, så åker jag hem till min man.
Självklart. Ja.
Vi ses.
Okej. God natt.
God natt.
Det har varit en bra kväll.
- Ja! Vad är det? - Skynda dig, Doug!
Dra åt helvete.
Mr och mrs Varney,
vi är här för att hjälpa till att lösa detta på bästa möjliga vis.
Ni kanske kan berätta för oss vad det gäller?
Igår blev jag uppmärksammad på att Ethan, när han borde ha haft biologi,
blev tagen på bar gärning av en av fakultetsmedlemmarna
i pojkarnas omklädningsrum, där han vandaliserade ett av skåpen med...
Avföring.
Och det är inte första gången.
- Ansenliga mängder... - Bajs.
...har dykt upp på skolan under de senaste två månaderna.
Vi har inte kunnat koppla de andra lämningarna med Ethan, men...
Ursäkta mig.
Menar du att min son är nån sorts una-skitare?
Som jag sa kan vi inte vara helt säkra.
Han har aldrig haft problem förut.
Nej, det har han inte och...
Då kanske ni borde rikta blicken mot nån annan.
Okej.
Som den där David Chen.
Han hade med sig fyrverkerier på klassresan till nöjesfältet.
En unge som tar med sig sprängmedel på en utflykt
kan mycket väl skita i ett skåp.
- Mrs Varney. - Jag mår illa.
Det här är en liten pojke som vill ha uppmärksamhet.
Vem var du nu igen?
- Dr Roth. - Okej.
Skolpsykiatriker.
Vid vilket av våra fina internetuniversitet tog du din examen?
Älskling, de försöker...
Nej, det här är allvarliga anklagelser
som görs av främlingar som knappt har några bevis.
Såvida det inte har skett ett kriminaltekniskt genombrott
och ni har hittat fingeravtryck i bajset.
Nej-
Om det går bra skulle jag vilja träffa Ethan två gånger i veckan
- för att få en bättre uppfattning om... - Det är nog bra.
...vad det är som pågår.
- Se om vi kan kväva... - Älskling.
...problemen i sin linda.
Gör det där för oss.
- Nej, nej. - Kom igen. Det är toppen.
- Vi har inte med det att göra. - Det är toppen.
Dr Friedman,
Mitchell, du är County Generals bästa kardiolog.
Det förvånar mig att du inte kan diagnostisera hjärtesorg när du ser det.
Men jag älskar dig och gör allt för att få behålla dig.
Och sen kysser vi varann!
Det var jättebra. Eller hur, Doug?
Visst var det bra, Doug?
Absolut! Det var jättebra.
Vad händer nu då? Återkommer de till dig?
Bara om jag får rollen.
- Har de ringt? - Har de ringt?
Nej. Inte än.
Är allt bra i butiken, Doug?
- Toppen. - Härligt.
Det betyder att vi kan prata om Ethan.
Han är i en känslig ålder.
Allt kan gå åt helvete om ni inte ser upp.
"Ser upp"? Vad ska det betyda, Walter?
Det pappa försöker säga
är att vi borde hålla ögonen på Ethan just nu.
Jag föreslår att han sover över hos oss ett par nätter i veckan.
Det blir ett miljöombyte och så får han en starkare manlig förebild.
Va?
- Det skulle göra pojken gott. - Pappa.
Vad är det du föreslår?
- Ingenting. - Pappa!
Kan vi inte bara äta som en normal familj? Eller hur, Bree?
Det var gott så här.
- Vill du prova lite? - Nej, tack.
Doug klarade det inte längre.
Han var trött på att bli hunsad med,
trött på att bli ignorerad och på att bli tillsagd vad han ska göra.
Det måste till en förändring.
Herregud.
TYVÄRR VI HAR STÄNGT
Hallå där! Vi har stängt.
Det står att ni har öppet.
Gör det? Se på den... Titta. Nu har vi stängt.
Så jag måste visa dig ut, den här vägen...
Vänta, Janet!
Va?
Vänta, Janet!
- Hej. - Hej.
Du sa att jag skulle låsa.
Jag vet det, men visst hinner vi hjälpa en kund till.
Du sa också att jag kunde gå, så hej då.
Vad trevligt att träffa dig igen.
Detsamma. Det gör inget om du skulle stänga tidigt.
Nej, nej. Hur kan jag stå till tjänst?
Är allt i sin ordning här ute?
Jag brottas faktiskt med nåt.
Jag också. Jag vet.
Ska jag ta den fulla sotaren
eller den här lustiga enhörningen?
Det är ett stort beslut.
- Jättestort. - Okej.
Det är svårt, men om jag måste välja så blir det enhörningen,
som är grundvalen iden mytiska skogsserien.
Det avgör saken. Jag visste att du skulle kunna hjälpa mig.
Svälj nåt i storleken av en brödsmula
och ta farväl av depression, ångest och sömnlöshet.
Det är otroligt.
Man blir bortsvept i en konstgjord lycka och blir mer bestämd, foglig och rak.
Blir du aldrig hög på dina egna grejer?
Det är olagligt.
Så klart.
Det måste vara svårt att arbeta i godisbutiken
och veta att alla ens problem kan lösas av en av dina små apotekare.
Som tur är har jag aldrig behövt äta medicin för nånting.
För galenskap, som jag?
Det...
Det var inte det jag skulle säga. Du är inte galen.
Min man skulle inte hålla med dig.
Kom igen. Du är ju vacker, smart och världslig.
Jag hoppade av college efter tre terminer
och är världslig om du ser världen
som ett konvent för investeringsbanker i Saint Lucia.
Jag har bara en rik man.
Utöver det är det bara en milslång lista på saker som jag vill göra
och platser som jag vill besöka.
Du kan argumentera emot vad gäller smart och världslig,
men jag tycker att du är vacker och underbar,
och inget du säger kan få mig att ändra mig.
Menar du det eller vill du bara ligga med mig igen?
- Det var fel av mig. - Komplimangen eller...
Vi rycktes med i stunden.
Det var trevligt, men jag har en familj och du har en man.
De skulle bli upprörda över att förlora oss.
Visst. Du har rätt. Det var fel. Vi lämnar det bakom oss.
- Det är nog bäst. Som vänner. - Som vuxna.
- Jag är bra som vän. - Vad bra.
Vuxna vänner.
- Jag ska komma in i dig. - Ja!
- Jag ska komma in. - Ja!
- Jag ska komma in i dig. - Okej. Bra.
Hoppas att du är flexibel.
Ner.
Ta det lugnt. Okej.
Härligt! Så ska det se ut. Svettas med gamla godingar.
Jag måste prata med dig.
Kan det vänta? Vi har nyss börjat.
Okej, nu kör vi, era lata Hausfraus!
Nej, det kan faktiskt inte vänta.
Dr Roth ringde. Har du avbokat Ethans möte med honom idag?
Klart som fan. Killen är en kvacksalvare.
Toppen. Vad tycker du att vi ska göra, då?
Ska jag lösa alla våra problem?
- Vad menar du med det? - Att jag har försökt.
Han är din son också. Var en far åt honom och gör nåt.
Det kallas att vara man. Testa det.
Du kanske gillar det.
Okej. Är ni redo för klättringen?
Trampa på. Upp ur sadeln.
Skärp dig, Stan, eller stick härifrån!
Doug och Elizabeth tog beslutet att vara mer än bara vuxna vänner.
Elizabeth lärde honom om stil,
om att slappna av och att unna sig saker ibland.
Krigaren I och Krigaren II.
Och en sak till.
Hon lärde honom att knulla.
Doug älskade sin nyvunna frihet och litade på Elizabeth.
Så när hon sa att några piller skulle göra det ännu bättre
så nappade han på det.
Och vet du vad? Hon hade rått. Pillren fick honom att må bra.
Mycket bra.
Det fick honom att fundera.
Alla kan ta ett piller,
men bara en apotekare vet hur man tillverkar ett.
Percocet är schyst, men om man kombinerar med atomoxetin och hydrokodon
kan man festa i timmar.
Fentanyl blandat med oxikodon gjorde arbetsdagarna mer intressanta.
Och lunchrasterna mycket mer intressanta.
Han plockade ihop ett kit av psykotropiska läkemedel åt dem.
Han var upprymd, bekymmerslös och levande.
Elizabeth hade rätt.
Lösningen till hans problem hade faktiskt funnits på hans hyllor hela tiden.
Doug hade fått ett bättre liv genom kemin.
Hans alternativ begränsade honom inte längre.
Han var inte en Bishop, utan en kung.
Vad är det? Vad har hänt?
Behöver du nåt uppiggande?
Nej. Det är inte... det.
Jag har lite oxi kvar. Det kan vita. Det var kul.
Vi kan ta sömnmedel och hålla oss uppe och flippa ut.
Det är min fru.
Har hon fått reda på det?
Nej, men jag vill nästan att hon ska det, så att hon får se hur bra jag mår.
Jag mår också bra, älskling.
Och så kunde hon få se alla sex-grejer vi gör,
som det du gjorde när du var överst.
- Vad var det? - Menar du omvänd ridning?
Ja, det var otroligt! Jag har aldrig sett det förut.
Du ser inte på porr så ofta, va?
Kara haffade mig en gång. Hon ställde in ett föräldralås på min laptop.
- Vad i... Men för helvete, Doug! - Jag vet.
Jag förstår inte varför en kille som du står ut med sånt skit.
Du förtjänar bättre!
Kanske det, men vad ska jag göra åt det?
Lämna henne! Vi borde lämna dem, båda två!
Vore inte det härligt? Vi kan åka till Europa, eller Australien eller Katmandu.
Vi kan åka härifrån och se världen.
Eller hur?
Tänk dig att kunna trycka på reset-knappen.
Att få börja om och skapa dig ett liv med nån som verkligen är bra.
- Vad härligt! - Ja!
Du är så härlig! Jag kan inte!
Va?
Kara skulle ta allt jag äger vid en skilsmässa och du skrev säkert på ett äktenskapsförord.
Sant.
Ännu en påminnelse om att jag bara är en troféfru.
Om vi inte åldras värdigt och dör på sjukhemmet med makens hand i vår
blir vi utbytta.
- Tänk om han bara gick och... - Han går och kommer tillbaka.
Ja, men tänk om han dog eller nåt.
- Tänk om han dog. - Tänk om han dog.
Bara så där.
- Tog en tripp. - Och kom inte tillbaka!
- Han kan dö! - Han kan dö!
Det skulle vara underbart!
Få hundarna att äta upp honom.
Nej, om jag vill döda honom behöver jag bara gå upp 50 kilo.
Han skulle få hjärtslag.
- Om du verkligen vill döda honom... - Ja?
...så ska du jävlas med hans hjärtarytmi.
Då skulle han vara stendöd.
- Jag skämtar. - Ja.
- Jag vet det. - Det var ett skämt.
Jag vet. Jag skämtade också. Men han har problem med hjärtat.
Det har han haft i åratal, och de där...
De där pillren håller bara igång den jäkeln.
De kan hålla liv i honom i 20 år till.
20 år till av cocktailpartyn,
välgörenhetsmiddagar och golfturneringar.
- Jag avskyr golf. - Jag med.
Ibland vill jag fantisera om dig och mig
och mer pengar än vad vi kan göra av med.
Livet blir mer spännande då.
Som när jag tänker på att jag är på god väg att falla för dig.
Jag älskar dig också.
Så mycket, men du ska veta
att man måste ta en massa obligatoriska sprutor
- innan man reser till Katmandu... - Älskling...
...i god tid före resan.
Ibland måste du veta när du ska vara tyst och bara sätta på en tjej.
- Som nu. - Härligt.
- Varney! - Just det!
Båda de här gör avföringen mjukare.
De borde funka.
Tack så mycket.
Tack.
Ursäkta. Är det du som är Douglas Varney?
Ja.
Äger du stället?
Ja.
Varför heter det då "Bishop's"?
Du kan betala där borta.
Nej, förlåt. Jag bara ställer en massa frågor.
Jag har inte presenterat mig. Jag är specialagent Andrew Carp,
från Drug Enforcement Agency.
Enligt våra uppgifter
har det här apoteket nyligen bytt ägare utan att några papper har lämnats in,
så det här är ett rutinbesök.
DEA.
Ja.
Janet, DEA är här.
- Vad spännande. - Hej.
Borde du inte ha en vindjacka och solbrillor, och slå ner dörrar...
Inte nödvändigtvis. Jag jagar inte Denzel.
Jag är bara en vanlig kille.
Det är många som inte inser
att felfördelning av receptbelagd medicin
dödar 29 % fler än de så kallade glamourdrogerna.
Nästan en tredjedel, alltså.
- Glamourdroger? - Ja.
Som kola.
Crack, heroin, ecstasy,
och P-Dog.
P-Dog? Vad är det för nåt?
Lite som PCP, fast annorlunda.
- Det är mer... - Jag får kolla upp det.
- Noah, kan vi sätta igång... - Hur som helst, ägarbytet...
Just det, förlåt.
Jag tog över efter min svärfar för inte så länge sen.
- Ja. - Jag försöker få grepp om allt.
Okej. Jag måste ändå ta en titt på inventarieförteckningen.
- Jaså? - Ja.
- Varför då? Jag har ett fullt lager. - Det har du säkert.
Jag vill kontrollera att utlämningen av mediciner
stämmer överens med receptregistret.
- Och kolla så att jag sköter mig. - Just det, mr Varney.
Såvida du inte är en värdelös, pillerknaprande tjuv.
Jag driver med dig. Slappna av.
Jag skämtar bara.
Så om jag kan få...
Det passar inte så bra just nu. Vi har haft mycket att...
En liten yrkeshemlighet:
Jag vill inte vara här mer än vad du vill att jag ska vara här,
och det här verkar knappast vara
nåt som jag ser som ett högriskställe.
Är du med?
Jag sätter igång.
Jag är ur vägen inom en halvtimme.
En halvtimme.
Hallå?
Hej, det är jag, Doug.
Hej. Vad står på?
Jag har en jävla DEA-agent här som går igenom mina inventarier.
Det står på.
Vet du vad som händer om vi åker fast?
Ta det lugnt nu.
Okej? Ta ett djupt andetag.
- Namaste. - Okej.
Om du verkar skyldig misstänker han att nåt är fel,
men om du bara slappnar av så tror han att...
Att allt är normalt.
Precis. Så ta en Xanor och slappna av.
Och en DEA-agent som undersöker apotek?
Snälla.
Han avfyrade säkert sitt vapen och blev degraderad.
Tack. Du är bäst.
Okej. Jag måste gå. Jag är upptagen.
- Okej. - Okej.
Är vi klara?
Jag behöver bara se pseudoefedrinet.
Okej.
Jag har en låda.
- Ta den nånstans. - Ja.
Här borta.
WOODBURYS MELLANSTADIESKOLA
Fan, Ethan.
Det är högt.
Tycker du inte det?
Man ska lyssna på Mastodon högt.
Självklart. Mastodon.
Jag tog med en matbit. Hur var det i skolan idag?
Okej, antar jag-
Nån aning om varför du blev avstängd?
Vad...
Vad fan är det här för nåt?
- Golfklubbor. - Jag vet det. Vad gör de här?
Morfar köpte dem. Tyckte jag behövde en hobby.
Jag sa att jag redan har en, men det struntade han i.
Golf är dumt och elitistiskt.
Precis som din morfar. Helvete!
Helvetes helvete!
Förstår du?
Hör på. Din mamma håller kanske inte med,
men din morfar vet inte alltid vad som är bäst.
Att lära sig spela golf eller att cykla
eller det där korkade aktivitetsskitsnacket
får inte dig att klara skolan bättre.
Dr Roth sa nåt om att ge mig medicin.
- Är jag sjuk? - Nej!
Du är bara tolv.
Det suger att vara tolv, för alla,
och alla går igenom en massa konstig skit i den åldern.
Jag satte på soffan när jag var tolv.
- Va? - Du hörde.
Istället för att använda händerna.
Jag lade en handduk i soffan och ja, satte på den.
Det är ju sjukt.
Det är inte lätt vid din ålder.
Men en dag när du tittar upp
mår du bra igen, utan läkare och mediciner.
Om du säger det, så.
- Soffknullare. - Kan du vara själv.
Vad är det för hobby du har?
Häftigt.
Det finns 18 olika vapendiscipliner att bemästra.
- Jag har bara 11 än så länge. - Det är ju toppen.
Är du inte arg?
Borde jag vara det? Jag vet inte så mycket om ninjor.
Nej, nej. Jag samlar bara på grejerna.
Jag dödar inte ekorrar eller förstör allmän egendom.
Skulle du vilja göra det?
- Ge mig en. - Okej.
Jävlar!
Jag vet inte om det här är en bra idé, pappa.
Det är en toppenidé. Ge mig en kaka.
Vänta.
- Det var kul. - Visst var det?
Jag vet att du inte vill prata, och det vill ärligt talat inte jag heller,
så du kan väl bara berätta vad bajsgrejen i skolan handlar om.
Enligt ninja-kodex är det den värsta förolämpningen
att smörja in sin avföring på motståndarens hem.
Jag förstår.
Kevin Redmond, Andy Berg och David Chen är alla skitstövlar.
De retar mig hela tiden, så...
Så du förolämpade deras heder med ditt bajs?
Ja.
Jag tror att du har uppnått önskad effekt.
Så gör pappsen en tjänst och ligg lågt ett tag, okej?
Okej.
Tyst. Din mamma sover.
- Pappa? - Ja?
Det är en grej nästa vecka. Nån "Ta med din pappa" -dag på skolan.
Det är säkert urtrist, men det vore kul om du kom.
Absolut.
Coolt.
Var snälla och flytta på er. Tack.
Vad i helvete är det som har hänt?
Mr Bishop. Jag är konstapel Willits. Vi talades vid på telefon.
"En incident", sa du.
En incident? Det här är ju en jävla krigszon.
Ja.
Dra mig baklänges. Vem kan ha gjort det här?
Jag vet inte, Walt, men konstapel Willits hade ett lovande spår. Vad var det nu?
Ninjor.
Vad fan är en ninja?
En forntida japansk krigare klädd i svart. Har ofta mystiska krafter.
- Det låter allvarligt. - Vänta nu.
Varför skulle en forntida japansk krigare
förstöra en jävla apoteksskylt i jävla Woodbury?
Utredningen pågår fortfarande.
Vi hör av oss så fort vi vet mer.
Men...
Doug, vad ska vi göra?
Det är nog bäst att överlåta det till Woodbury-polisen.
De verkar ha allt under kontroll.
Om du ursäktar, så har jag jobb att göra.
Doug hade jobb att göra.
Fan!
Han hade inte tid att uppehålla sig vid sin senaste seger,
fören ännu större utmaning väntade:
Att få slut på Karas segersvit på Tour de Woodbury.
- Rådfrågning! - Ta hand om det, du!
Han visste precis hur han skulle göra.
Tillväxthormon hypertropin för snabb återhämtning,
magnesiumhydroxid för att förebygga kramp,
högkoncentrerade doser av Adderall för fokus,
oxikodon för att göra benen känslolösa
och 10 ml gammal, hederlig metamfetamin
för extra energi i slutet.
Det var utan tvekan ett segerrecept.
Se upp.
Gör plats.
Kom igen nu.
Ser man på.
Är du säker på att du vill tampas längst fram med alla höjdare, Doug?
Ed, du borde fokusera mer på om klotrimazolkrämen
tar bort svampen i ditt rövhål
än på var jag startar.
Doug, vad håller du på med?
Bakar en sammetsröd kaka. Vad ser det ut som?
Du tror väl inte på allvar att du kan vara med och tävla?
Jag är inte här för att tävla, utan för att vinna.
Visst.
Nu kör vi.
Loppet startade och såg ut precis som vanligt.
Kara ryckte till sig en rejäl ledning, medan klungan samlades bakom henne.
Och Doug hamnade på efterkälken.
Kämpa! Kom igen, pappa!
Men den här gången bidade Doug sin tid, låg och lurade i vassen,
och när det var dags gjorde han det han gör bäst.
Då plockade han fram de stora kanonerna.
Inte idag, Varney!
Jag sa ju att du skulle lämna höjdarna i fred!
Till vänster om dig!
Du hade tur, älskling.
Ja!
Doug var inte van vid att vinna.
Ja!
Men han började tycka om hur det kändes.
- Hej. - Hej.
- Är du klar? - Ja.
- Jaså? Blev du klar med allt? - Ja.
Gjorde du rent?
Ser du nåt du gillar?
Inte? Spelar roll.
Kom, Doug.
- Jag blev imponerad av dig idag. - Jaså?
Jag trodde inte att du skulle klara det.
Du skulle bli förvånad över vad jag klarar.
Gud!
Herrtuffing, va? Nu när han har vunnit ett lopp.
Vad gör du?
Ibland måste man veta när man ska vara tyst och bara sätta på en tjej.
Det kallas att vara man.
Doug!
Jävlar!
Hårdare!
Herregud!
Jag kommer. Jag kommer.
Det var otroligt.
Jag vet. Jag ska göra pizzabagels.
Segern smakade sött.
Baksmällan efter drogerna gjorde inte det.
Vilken segerpokal!
En sån skönhet.
Jag vann en sån en gång på en friidrottstävling i skolan.
I vilken gren?
Hinderlöpning.
En svår gren.
Ja, jäklar. Onekligen. Men vet du vad?
Man gör sitt bästa när man blir jagad.
Vet du vad jag menar?
Hur som helst, det är lite underligt, men när jag jämförde inventarieuppgifterna
med receptdatabasen så stämde det inte.
Inte överhuvudtaget.
Fan, vad märkligt.
Eller hur? Det tyckte jag också.
Jag visste inte att apoteket blandade till mediciner.
Det här? Nej, vi... Jag hade en kund, en äldre herre.
Han är helt körd. Parkinsons.
Han har svårt att svälja,
så jag skapade en pasta som ska appliceras transdermalt.
Vilken kund är det?
- Det vet du att jag inte kan säga, agent Carp. - Förlåt.
Jag såg det inte när jag var här förut.
Det är säkert bara nåt som har blivit fel,
men jag skulle vilja se era liggare
för det senaste året.
Sen lämnar jag er i fred så fort som möjligt.
Absolut. Men de finns på mitt kontor hemma.
- Hemma? - Ja, så titta in på måndag
- så tar vi det då. - Mr Varney, känner ni till
den federala regeln 101B12 gällande narkotikadistribution,
enligt vilken alla liggare ska förvaras i den licensierade inrättningen?
Och 99,9 % av tiden är det så. Men nu...
Efter ditt senaste besök ville jag se till att allt verkligen var rätt,
så jag tog med mig liggarna hem för att jämföra med min egen bokföring,
som jag har på datorn hemma.
Okej.
Så...
Jag menar, jag tappade en flaska Amoxicillin häromdagen.
Jag tog upp de flesta, men jag kan ha missat några
eller trampat på några.
Jag sa inget, för sånt händer ju alla emellanåt.
Alla utom Walter Bishop.
Okej. Vad sägs om det här?
Om du väntar här, så kilar jag hem och hämtar dem.
Det behövs inte. Jag kommer tillbaka om några dagar.
Du kan väl ha dem här då?
Absolut.
Tack igen, agent Carp, för ditt överseende.
Utredningen pågår fortfarande.
Jag har inte haft överseende med nåt än.
Okej, jag är på-
På vad då?
Vänta. På vad då?
- Planen, du vet. - Vilken plan?
Jack, du vet. Vi gör det. Vi börjar om.
Doug, vänta nu. Det var ju ett skämt.
- Vi skojade ju bara. - Jag vet att vi gjorde det,
men jag har tänkt efter. Mycket.
Är det här Chardonnay?
På allt, och jag menar, min fru hatar mig, för fan.
Den där Carp är på mig som en hök.
Här.
- Lugnande? - Här.
Tack.
Det jag menar är att du har rätt!
Du har alltid rätt.
Jag är apotekare och han har dåligt hjärta.
Hänger du med?
Okej. Vi gör det. Imorgon.
Det var snabbt. Så fort?
Jag vill inte slösa bort mer tid.
- Vill du det? - Okej, då.
Jag åker till vårt strandhus på fredagmorgnar, före helgrusningen,
så det är inget konstigt att jag är borta.
Som du vet äter Jack flera hjärtmediciner.
ACE-hämmare, betablockerare, ARB...
Det är en kraftfull mix, Jag brukar rekommendera valsartan, men...
Det kvittar väl nu? Det viktiga är dosen.
På grund av de andra läkemedlen får Jack 300 mg eprosartan,
men om han skulle få 400 mg
skulle den ökningen tillsammans med hans sedvanliga drink efter middagen...
Sen ringer de mig på stranden dagen efter
och jag säger: "Herregud, jag kommer så fort jag kan!"
Jag är hans enda arvinge, Jag skriver på några papper, får allt
och ber dem skicka pengarna till var vi nu råkar vara.
- Det var det? Bara så där? - Bara så där.
Du kan säga åt fittan på hjul att dra åt helvete
och vi kan ägna våra liv åt att köpa fina saker
och ge varann överväldigande orgasmer.
Herregud, vad spännande!
- Det är toppen! - Ja!
Vänta! En jätteviktig sak.
- Du får inte ringa mig. - Va?
Vi kan inte ha nån kontakt. Inget som kan lämna spår.
Hur länge då?
Tills allt är över, kanske lite längre.
Här, älskling.
Ta det lugnt, så ska jag ge dig nåt att minnas mig med.
Det behövs inte. Okej.
Faxbeställningarna har kommit.
Doug expedierade receptet,
PATIENTENS NAMN: Jack Roberts
men med en liten och dödlig ändring.
Noah.
Förlåt! Här. Är det här ett M eller ett W? Jag vet inte.
Hörru.
Du.
Herregud. Vad har du tagit?
Är vi vänner? Helt ärligt?
Om vi är vänner så gick jag ut hårt i går kväll.
Jag tog en Segway och åkte till alla ställen som serverar alkohol.
- Kan du köra? - Jag körde ju hit.
Det är oerhört viktigt att leveranserna går ut idag.
Allihop.
Folk har klagat på dig, Noah,
och vi måste visa kunderna att de kan lita på oss,
precis som på den stora klockan på torget. Vi har alltid rätt och är noggranna.
Pålitliga.
Klockan är trasig, Doug.
Kör ut leveranserna, bara.
Du kan lita på mig.
Nej, det är därför vi har det här samtalet.
Ja, ja, jag åker! Herregud! Vad fan är det med dig?
Får man röka här?
- Nej! - Ursäkta.
Kan jag få mer vatten? Det är bra att dricka vatten när man super.
- Hej! - Tjena!
Det är brevbäraren Morello!
Hej, Arnie! Äkte du tillbaka till Atlantic City?
Ja? Nej? Pratar jag engelska?
- Vi går. - Vart ska ni?
De insåg inte att jag är mannen bakom skynket, trollkarlen.
Det är jag som kontrollerar allt.
Hej, Lloyd. Är det ledigt här?
Varsågod.
Jag ringde och beställde.
Ge mig en whisky också. Ren. Tack.
Okej. Du, då?
En till vodka martini, med is.
- Bra. - Extra oliver.
- Jag vet det. - Han vet det.
Min fru brukar dricka den drinken.
Jaså?
Men martini är ju ganska populärt. Antar jag.
Känner jag dig?
Jack Roberts. Jag flyttade hit för ett par månader sen.
Jag bor på Donneybrook.
- Doug Varney. Trevligt att träffas. - Ja.
- Det stora stället på återvändsgränden? - Just det.
Jag tycker att det är för stort, men frugan ville ha det.
Bor du i stan?
Sen tio år tillbaka. Jag äger apoteket på torget.
Jaså? Då lär du veta vem min fru är.
Vad menar du?
Så mycket som hon knaprar skulle Pfizer gå i konkurs utan henne.
- Du vet säkert vem hon är. - Vi har många kunder.
Jag kan inte komma på nån...
- Tack, Lloyd. - Det var så lite.
- Skål. - Skål.
Är du gift?
Försöker du ragga upp mig?
- Det är svårt med äktenskap. - Ja.
Det nämner de inte när man lägger en önskelista hos Crate and Barrel.
Nej, verkligen inte.
Jag har varit gift tre gånger och vet fortfarande inte vad jag gör.
Jag har alltid köpt presenter med jämna mellanrum,
bara för att undvika konflikter.
Jag tjänar bra. Jag har haft tur,
så varför inte dela med sig?
Kvinnor är tuffa, men det är oslagbart att se
hur de lyser upp när man kommer med blommor eller med nåt som gnistrar.
Jag gillar det. Det får mig att må bra.
Frugan är borta, så jag står för matlagningen.
Jag vet hur det är.
Lloyd, jag betalar hans drinkar också.
Det borde du inte. Det är snällt av dig.
Det är det minsta jag kan göra för en ny granne.
Och jag hörde vad de där vandalerna gjorde med apoteket.
Det är vidrigt. Avskyvärt. Jag beklagar det.
Då så.
- Ha en trevlig kväll. Hej då! - Hej då!
- Hej då, Eve. - Tack.
Ingen orsak.
Du, bartendern.
Du har fått tillräckligt.
Jag vill ha penna och papper.
Inget mer supande.
Ge mig penna och papper, bara. Tack.
Kära Kara, jag tror att vi båda vet att det är hög tid för förändringar.
Jag vet att din far tycker att du förtjänar bättre än mig.
Men vet du vad? Jag... Din pappa är en jävla skitstövel.
Det hår blir jobbigt för Ethan och det gör ont i mig,
men i det långa loppet
är det bättre att ha två lyckliga, skilda föräldrar,
än två som är olyckligt gifta.
Säg till om han börjar med bajsandet igen.
Det finns en hel värld där ute.
Det är dags för mig att upptäcka den.
Du borde också göra det,
och inte bara sitta på en cykel.
Vi har båda gjort misstag.
Allt det tar slut nu ikväll.
Jag önskar att jag hade varit en starkare man för dig. Verkligen.
Men fan vad jag önskar att du hade varit en bättre kvinna.
Ta hand om dig.
DOUG.
Vad fan håller jag på med?
Hej, vart ska du?
Hej. Måste till jobbet. Morgonstund har ju guld i mun.
Pappa, vänta.
- Pappa! - Ja?
Du kommer väl till skolan idag?
Självklart.
Det skulle jag aldrig missa. Jag...
- Jag kommer. - Hej då.
Hallå?
Jack!
Mr Roberts!
Jack!
Fan. Jag har dödat honom.
Hjälp! Hjälp!
Hallå! Är det nån där?
Ta det lugnt.
Fin vovve!
Hej, det är jag.
Lyft på luren, för fan! Snälla!
Elizabeth! Var är du? Jag har nog dödat honom!
Jag tror att jag har dödat honom!
Fan också! Helvete!
Helvete!
Fan också.
Kom igen nu.
Fan!
Fan.
Kom igen!
Skit också!
Fan!
Okej, sen har vi mr Varney.
Mr Varney?
"Ta med din pappa" -dagen
God morgon...
Allihopa.
- God morgon, mr Varney. - God morgon, mr Varney.
Mr Varney
ska berätta allt om att vara apotekare.
Du blöder.
- Du blöder. - Inte då.
Douglas Varney.
- Lugn. - Du är gripen.
Vänta lite. Vad pratar du om?
Ta det lugnt.
Hörru.
Lugn.
Herregud!
- Inte inför min unge. - Du har rätt att tiga.
Allt du säger
kan användas emot dig i en rättegång.
Förstår du mig?
Vet du vem jag är?
En applåd för Christophers pappa,
konstapel Willits!
Bra, kompis.
Okej, okej!
Att vara polis innebär mer än att man ger folk stryk,
åker på biljakter och bär vapen.
Ja!
Det handlar om att skydda och tjäna sitt samhälle.
Det handlar om att göra Woodbury till en trygg plats för er
att arbeta och leka på. Det...
Ursäkta mig.
Nu blev jag bortgjord.
Upprepa det, är du snäll.
Jag måste be dig följa med.
Okej.
Vi skata en promenad.
Jag visste inte vad jag skulle säga.
Jag var med min son.
Mr Varney.
Kan du ta bort handklovarna?
Ge oss ett ögonblick.
Hör här, inget av det här bör komma som en överraskning för dig,
med tanke på hur illa det är ställt.
Med ett så långt pappersspår var det här oundvikligt.
Det brukar bli så här.
Förlåt. Jag är så ledsen.
Nej, nej. Be inte om ursäkt.
Det var inte meningen att skada nån.
Du behöver inte be om ursäkt.
- Jag är ledsen. - Det är ingen fara.
Det var inte meningen.
Så, ja. Det är över nu.
Så, ja.
Vad gör de här?
De ska hämta kroppen.
Vilken kropp? Vad menar du?
Ja, du vet...
- Vad fan? - Det var nog...
Hur fan kom han hit?
Han fick nog panik.
Det finns ju inga läkarmottagningar i närheten,
och det här var det näst bästa.
Så han gick hit. Det var här han dog.
Hur är det med dig?
Mr Varney, du kan inte gå in där.
Hallå!
Mr Varney, låt bli.
Vad i helvete?
Han var ingen ängel direkt.
Stackarn, det blev mer än vad han kunde klara av.
Vad då?
Med snatteriet.
Pillerförskingringen.
Du vet. Några här, två till där, tre till där.
Sånt drar lätt iväg med en, ibland väldigt fort.
Du vet inte det,
men det finns en stor efterfrågan för sånt här i förorterna.
Noah var en driftig brottsling, men han glömde regel nummer ett:
Bli inte hög på dina egna varor.
Det är synd.
En sån snygg ung man. Med så fint hår.
Så det... Var det allt?
Du måste underteckna en del papper, men sen är vi klara.
Hör här, mr Varney.
Doug. Jag vet att det är tufft.
Det är en chock, men du hade inte kunnat göra nåt åt det.
Så som du ser ut
borde du skriva ut nåt åt dig själv.
Det där var olämpligt, konstapeln.
Lokala poliser, va?
Men han har rätt.
Gör det, mr Varney. Det blir vår lilla hemlighet.
Ta hand om dig nu.
Agent Carp.
- Strax tillbaka, Doug. - Jag måste... prata med dig.
Jag måste...
Hallå? Är det nån här? Jag behöver aspirin!
Men tjena!
Min suparkompis!
Du borde inte vara här.
Han har rätt.
- Jag måste be dig gå. - Nej, det gör inget.
Du...
Efter att vi hade druckit på baren igår tog jag med mig festen hem.
Jag drack en halv flaska whisky alldeles själv.
Jag slocknade på stolen.
Skallen tar kål på mig. Har du...
Ja.
Tack. Okej.
Jag borde väl hämta ut mitt recept.
Leveransen kom aldrig.
Det blir ofta fel med beställningarna.
Jag ordnar det och ber nån leverera det till dig senare.
- Vad kostar det? - Vi kan säga att vi är kvitt.
För drinkarna.
Okej. Det var trevligt att se dig. Tack.
Är allt annat bra annars?
Vad menar du?
Ja, med din fru och det du berättade igår.
Jag vet inte. Hon har lämnat mig.
Har hon? Kommer hon inte tillbaka?
Jag vet inte. Hon har till och med stängt av mobilen.
Hon verkar mena allvar den här gången.
Då så, Doug. Tackar.
Doug?
Ville du prata med mig?
Ja, jag ville tacka för all din hjälp.
- Självklart. - Du är bra.
Tack. Du också.
Vi drar alla vårt strå till stacken.
Ta hand om dig nu.
Vilken jävla dag, va?
Helvete.
Okej.
Hallå?
Hej, älskling.
Elizabeth, var fan...
- Du har inte svarat i telefon. - Ja,
det var ju så visa. Inga samtal.
Planen har ändrats. Jack är inte död.
Jack är inte död.
Va?
Det blev fel med leveranserna och Noah...
Det är invecklat. Jag kan inte prata om det.
Elizabeth?
Vi är inte Bonnie och Clyde.
Men det är inte för sent, va?
Jag menar,
vi kan fortfarande åka härifrån.
Vi kan bara åka.
Jag har ett barn. Jag kan inte åka.
Gud.
Jag har varit jätteorolig.
Det är ingen fara.
Jag menade det här.
Du har rätt. Jag har varit lite
uppslukad av Ethans bekymmer och träningen.
Men du är hemma nu.
Det är det viktiga.
Kara, i brevet ber jag inte dig förändra dig,
utan jag berättar för dig att jag lämnar dig.
Ja!
Så ska det se ut! Ja!
Du klarade det. Grattis.
Om man ska komma nånvart måste man komma igång
God morgon, Doug.
Jag har kaffe åt dig, så som du vill ha det.
Nej, tack, Walt. Jag har slutat med koffein. Men tack ändå.
Vad lustigt. Jag hatar det inte alls lika mycket som jag trodde.
Ja, vad lustigt. Fast det skiter jag i.
Som jag sa är det inte mycket som förändras i Woodbury,
men ibland
behöver vi bli påminde om att förändringar kan vara bra.
Apoteket fick ett nytt utseende
och jag ville se det med egna ögon.
Hittar ni allt ni behöver?
Ja, det gör jag.
Det här apoteket
har det mest imponerande utbudet jag nånsin sett av sköljkannor.
Jaha, tack.
Högt blodtryck, sura uppstötningar
och klamydia.
Det skulle jag aldrig ha trott.
Det tror ingen.
Ursäkta mig.
Hej.
Jag trodde inte att du var kvar i stan.
Jag var tvungen att återvända för att skriva på papperen.
Och så behövde jag några saker från apoteket.
För att få en komplett samling
till kungadömet.
Är du i stan länge eller...
Nej. Jag åker till Madrid ikväll och sen till Paris.
Sen vet jag inte riktigt.
Det kvittar, så länge jag inte förstår menyerna.
Det låter underbart.
Du får det säkert...
Man kan inte hjälpa alla, men alla kan hjälpa nån.
Ta hand om dig, Doug.
Ibland är "nån" du själv.
Du också.
Doug var inte van vid att vinna.
Men han började tycka om hur det kändes.
Rådfrågning!
Swedish